TREI CULORI: ALB
- Am o... hârtie... O citație. - O citație. Pe acolo, domnule.
Puteți să ne spuneți motivul concret pentru care doriți divorțul?
- Concret? - Da, concret.
Mariajul nostru nu a fost consumat.
Mărturia soției dumneavoastră este în concordanță cu realitatea?
Se poate spune asta.
Dar când ne-am cunoscut în Polonia,
și chiar și aici, la început, cred că i-am oferit satisfacție soției mele.
Abia apoi...
N-am mai făcut dragoste de când ne-am căsătorit.
Eu am încetat să mai pot
E ceva trecător.
Unde e egalitatea?
Din cauză că nu vorbesc franceza, curtea nu-mi va asculta argumentele?
Ce doriți, de fapt?
Am nevoie de timp, domnule președinte.
Vreau să salvez mariajul nostru.
Nu cred că între noi nu mai există sentimente.
Într-o noapte eram gata să...
Mariajul s-a consumat în noaptea aceea, atunci?
Nu.
Iertați-mă...?
Vă iubiți soțul?
Înainte, da.
Și acum...?
Nu.
Nu-l mai iubesc.
Doamne...
Asta-i tot.
Dominique! Dominique!
Introduceți codul dumneavoastră, apoi apăsați Validare
Card inutilizabil
Karol Karol?
Contul dumneavoastră este blocat.
- Blocat? - Da, blocat. Cardul nu mai este valabil.
Invalid. Anulat.
- Cardul meu... - Nu pot să vi-l dau înapoi.
Banii mei...
- Alo? Poliția? - Nu, Nu!
Te rog...
Și atunci...?
Iartă-mă...
Vino cu mine în Polonia!
N-am să vin niciodată cu tine.
Am să câștig... toate procesele...
Divorțul, împărțirea bunurilor...
Tu n-ai înțeles niciodată nimic?
- Înțeleg. - Nu.
Dacă-ți spun că te iubesc, nu înțelegi.
Dacă-ți spun că te urăsc, tu tot nu înțelegi!
Nu înțelegi nici măcar că te doresc...
că am nevoie de tine.
Înțelegi?
Înțelegi? Nu?
Iar acum te fac să-ți fie teamă?
- Te fac să-ți fie teamă? - Nu știu.
Nu știi...
Acum privește aici!
Privește cu atenție!
Ai venit aici ca să te răzbuni.
Ai dat foc încăperii.
Asta s-a întâmplat.
Peste câteva clipe, toți polițiștii din Paris vor fi pe urmele tale.
Cheile!
Ai fermoarul deschis.
Îmi pare rău.
- Cum ți-ai dat seama că sunt polonez? - Știu cântecul ăla.
Dar ăsta?
Nu-mi place.
Din asta trăiești?
Încerc. Pentru o vreme...
- Ce-s alea? - Diplome.
Frizer?
Nu-i o slujbă rea.
Am câștigat câteva concursuri.
Sofia, Budapesta, Varșovia.
Și aici.
Unde dormi?
În valiză?
Scuză-mă...
Mikolaj.
Karol.
E o sticlă acolo...
Pot să stau și eu cu tine?
Faci trucuri cu cărțile?
Alege 13 cărți...
Pică: 3, 4, damă, popă.
Caro: 2, 4, as.
Treflă: 3, 5, popă.
Cupă: 2 și 4.
În bridge e foarte importantă memoria.
Iar a mea e bună.
Mult timp am jucat bridge aici.
Acum mă întorc acasă. Tu?
Eu... Vreau să plec de aici.
Te duc eu.
Mâine dimineață.
Mă cam îndoiesc.
Fără pașaport, fără bani și cu poliția e pe urmele mele...
Nicio șansă.
Într-una din zile am să cumpăr un pașaport de pe lângă biserica poloneză.
- De la hoți! - Hoți...
Nu sunt serioși.
I-am oferit unuia o slujbă. A luat banii și a șters-o.
- Poate o vrei tu. - E bună?
Foarte bună, dar neplăcută.
Eu sunt frizer.
Trebuie să omori un om.
El își dorește asta.
Nu vrea să mai trăiască.
Un compatriot...
Plătește bine. Destul cât să trăiești șase luni.
Nu, nu... Asta nu!
Dar ce, nu poate s-o facă singur?
Ar vrea, dar nu poate.
Are nevastă, copii... Îl iubesc.
Îți imaginezi cum s-ar simți ei?
Așa, îl omoară cineva și s-a terminat.
Are soție, copii, bani și vrea să moară?
Atunci eu ce să mai spun?
Soția mi-a dat papucii cu o singură valiză!
Și uită-te la mine!
Încă o mai iubesc...
Mai mult ca niciodată.
După tot ce mi-a făcut, încă o iubesc.
E frumoasă?
Superbă...
Am văzut-o prima oară la concursul din Budapesta.
Am câștigat, acolo. Un prieten îi făcea coafura.
S-a uitat la mine...
Să ți-o arăt...
- Unde? - Haide, haide...
Brigitte Bardot?
E superbă. Doar că nu mai are 20 de ani, nu?
Acolo!
Se duce să se culce.
Așa crezi?
Eu sunt.
Exact la timp. Ascultă...
Dominique, te iubesc.
Mi-a înghițit 2 franci.
- Telefonul mi-a furat 2 franci. - Și ce dacă?!
Dă-mi înapoi banii pe care mi i-a furat.
Dă-mi banii!
Mă duci în Polonia.
Știu cum...
Cum?
Ia-ți mâna...
Ca să respiri.
- Reziști patru ore? - Rezist...
- Mai trebuie să fac un singur lucru. - Care?
Să fur ceva.
- Asta e tot, din Paris? - Asta-i tot, de ce?
Spuneți, domnule...
- Mi-a dispărut valiza. - Biletul, vă rog.
- Mă scuzați? - Vă rog să-mi dați biletul.
Cursa de la Paris?
Ce conținea bagajul?
Lucruri personale. Haine, cămăși...
75 de kilograme?
Să fiu sincer, înăuntru e prietenul meu...
Împărțim în cinci părți egale. Două pentru mine.
- Cum? - Unul pentru expeditor, nu?
- La dracu! Un tip! - Fir-ar să fie!
Scoate-l afară!
Rusesc! La naiba!
Stai! S-ar putea să aibă un portofel.
- Doi franci! Ce rahat! - Dă-mi-l înapoi!
Atenție, are foarfece!
- E lefter, idiotul... - Hai să ne cărăm!
O, Isuse... În sfârșit, acasă!
Isuse! Te-ai întors...
- Ce s-a întâmplat? - Ți-ai pus o firmă cu neon...
Suntem în Europa, omule.
Păcat că n-ai fost aici de sărbători.
Mare păcat.
Numai un moment, da?
Domnule Jurek... Am auzit că s-a întors Karol.
Da...
S-a întors.
Ei?
Au întrebat de tine. Niște doamne...
Încă câteva zile.
Ți-am adus un pic de supă.
Dormi...
Dormi, dormi...
Domnule Karol, nu uitați că astăzi aveți o întâlnire.
Mulțumesc.
Ce s-a întâmplat?
- Ce este? - E zi de salariu.
- Ai clienți care așteaptă. - Nu pot astăzi. Ocupă-te tu.
Nu pe mine mă vor...
Ușa!
- Scuze. - Ce este?
Vin din partea doamnei Jadwiga. Mi-a spus...
- Îi faci coafura? - Da.
Numai atât?
Bine... Ce dorești?
Aș dori... să intru în afacerile cu bani.
- În profesia mea n-am niciun viitor. - Corect.
Am aflat despre cum ai scăpat din Paris.
Ai o figură ștearsă.
Asta-i bine. Am nevoie de o gardă.
Liniștește-te. E doar cu aer comprimat.
Du-te și dă o raită pe-afară!
Perfectul compus.
Eu am mâncat. Tu ai mâncat. El a mâncat.
Noi am mâncat. Voi ați mâncat. Ei au mâncat.
Repetați!
- Eu să fi mâncat. - Eu să fi mâncat...
- Tu să fi mâncat. - Tu să fi mâncat...
El să fi mâncat. Noi să fi mâncat...
Voi să fi mâncat... Ei să fi mâncat...
Verbul a dormi.
Repetați!
Eu să fi dormit.
Tu să fi dormit.
El să fi dormit.
Noi să fi dormit.
Voi să fi dormit.
Ei să fi dormit...
Verbul a pleca.
Repetați!
Eu să fi plecat.
Tu să fi plecat.
El să fi plecat...
Verbul a plăcea. Repetați!
Eu să fi plăcut...
Ce zici de o mască de gaze?
Ce?
- Cineva ne filează. - Lasă-l în pace.
E un tip malac. Stă și se uită.
Unde?
- Maschează-mă! - Ce?
Maschează-mă!
Ești mulțumit aici?
- În baia asta? - Nu... În general.
Da. De ce?
Așa. Poți să rămâi cât vrei, dar...
Mai întâi trebuie să-ți rezolvi problemele.
- Pot să-ți plătesc. - Nu...
Mi-ar plăcea să mai coafezi.
Zece persoane.
Pe săptămână.
- Cinci. - Bine. Șapte.
Te-a căutat cineva.
Nu prea înalt. La 40 de ani.
- Avea o figură tristă. - Mikolaj?
El m-a adus de la Paris.
S-a bucurat când a aflat că ești în viață.
N-a lăsat numărul de telefon?
Nu... Doar ți-a transmis salutări.
Apoi a plecat.
Noroc...
În Gdansk, schimbăm la 30, în Torun luăm dublu.
- O să-ți dau un împrumut. - Stai așa! Virează aici!
Aici, aici...
E sus, pe deal.
Dobândă numai 7%.
Dar dacă triplăm investiția...
Deșteaptă treabă.
Idiotul ăla doarme?
Aici e.
Hartwig și Ikea vor să construiască niște antrepozite.
Iar țărănoii ăștia habar n-au.
Nimeni nu știe. Iar eu nu suflu o vorbă.
30% din profit.
- O să vedem. - S-a făcut.
Nu dormi! O să fii jefuit.
Puteți să-mi schimbați, doamnă Ewa?
În dolari?
- O grămadă de bani... - Lucrez.
- Spuneți, vă rog... - O sticlă de vodcă.
Cea mai bună. Wiborowa.
Împachetați-o, vă rog...
Bună ziua.
Vreau să vorbim ceva.
- De la Primărie? - Nu, vreau să discutăm despre o afacere.
Pot să intru?
Trebuie să fie un teren bun...
- De ce nu vorbești cu fiii tăi? - Da...
Atunci fă-o! Cumpărați-vă o mașină, un televizor.
La ce bun? Nu mă uit niciodată. Dau numai prostii...
Sau poate...
Să-i îngrop în pământ...
- Într-un vas de lut. - Vezi?
Ar fi frumos.
1000 de dolari acum.
Ăsta e avansul. Plus 4000, în fața notarului.
- Trebuie să plec. - Da?
- E ultimul tren. - Pleci în toiul nopții?
Ești afumat, o să te fure careva.
Este un pat, sus.
Poți dormi acolo.
- Salut. - Salut...
Trăiești.
M-au furat cu valiza.
Da, mi-a spus fratele tău.
Te-am căutat.
Și eu pe tine
Ei bine...?
Ce este?
În stația de metrou mi-ai povestit de un tip...
Îți amintești?
- Poți lua legătura cu el? - Da, pot.
Când cineva îți cere ajutorul, trebuie să i-l dai, nu?
Numai că s-a întors în Varșovia.
Și nu mai vrea?
Vrea.
Mai mult ca niciodată.
Ce e?
S-a răzgândit?
Nu.
De mine e vorba.
Are vreo importanță pentru tine?
Nu...
- Așadar, tu ești... - Și...?
În ziua de azi poți să cumperi orice.
Plicul e la mine în buzunar.
Îl iei după...
Ei...?
Sigur?
Acela a fost un glonte orb.
Următorul e real.
Ești sigur?
Acum nu mai sunt sigur...
Spune-mi de ce.
Mikolaj...
Toți suferim.
Da...
Dar eu voiam să sufăr mai puțin...
Înțelegerea rămâne.
Ia-i! I-ai câștigat.
I-am câștigat.
Sau i-am împrumutat...
Ce zici de un păhărel?
Mă simt ca un adolescent!
Și eu.
Totul e posibil.
Ne-ai luat-o înainte. Ne-ai tras clapa.
Ia-i gâtul!
Ai tras cu urechea.
Așa e.
Am făcut un testament.
Și încă unul beton.
Cum adică, beton?
Dacă mor, totul revine bisericii.
Isuse!
Bisericii...
Nu se mai poate face nimic. Dă-i drumul!
Ai noroc că nu era aprinsă.
Să stăm de vorbă...
Vinzi?
Vând.
Vinde...
Cu cât?
De zece ori cât am dat pe el. 50.000 de dolari.
Dă-mi voie, vreau să mă schimb.
Ai văzut ce șobolan?
- Ce-i balamucul ăla? - Nimic.
Am să mă revanșez.
Să aprind soba?
Mai târziu.
Asta s-ar putea să te intereseze.
Am o parcelă aici...
Aici... și aici.
- Chiar în mijloc! - Exact. La mijloc.
Și aici. Locul e foarte frumos.
E plin de mesteceni.
- Mai concret? - La fel. De 10 ori prețul.
Am totul în regulă: facturi, contracte la notar... Așa stă treaba.
Deocamdată...
Batem palma.
- Ești un mare ticălos. - Nu, am nevoie de bani, atâta tot.
Scuzați-mă... Bună ziua. Să aprind soba?
Da, s-a făcut frig.
Karol...
Poți s-o coafezi astăzi pe doamna Jadwiga?
Astăzi?
De ce nu? Am destul timp...
- Să opresc motorul, domnule director? - Nu, lasă-l pornit, domnule Bronek.
Salut!
- Salut! - Ai cumpărat tot magazinul?
- Cadouri... Intri? - Nu, vreau să schimbă doar o vorbă.
Ei bine?
Pun pe picioare o companie. Una de anvergură.
30% din capital provine din banii pe care mi i-ai dat.
Îți place sau nu, ești partenerul meu.
Mi-ar plăcea s-o conducem împreună.
Vorbești serios?
Vorbesc serios.
Volvo...
Volvo.
Vișiniu...
Vișiniu. O companie de transport.
Pot să mă mai gândesc?
Sărbători fericite!
Un loc ideal pentru secretariat.
Aici un al doilea birou...
Spațios, nu-i așa?
Priveliștea e foarte atractivă.
Conexiuni pentru internet și antenă satelit.
Și fax! Avem nevoie de două faxuri. Unde să le conectăm?
- Sunt trei linii telefonice. - Aha... Pe linia telefonică.
- Da. - Bine.
- Cred că vom lua totul. - Minunat.
- Acum, vă rog să poftiți la mine în birou. - Doar un minut.
Aveți cumva o batistă?
O batistă? Poftiți...
Nu-i rău.
Varșovia e la picioarele noastre.
- Ce-i aia? - Marfă returnată.
- Banane? - Da.
În camera frigorifică! Așteaptă să crească prețurile!
Sosește un fax.
Echipament electronic. Din Thailanda, prin Rusia.
Îl vindem aici.
Cei de la expertiză spun că e marfă de calitate.
Pare destul de solidă.
Cât de gros ar trebui să fie zidul ăla, domnule inginer?
- 50 de cm. - Măsoară-l, domnule Jacek!
- 46. - Să adăugați cei 4 cm.
- Dar ar trebui să-l dărâmăm... - Păi da...
- Vă salut. - La revedere.
Dominique!
Dominique...
- Alo? - Dominique?
- Da... - Sunt eu, Karol. Sun din Varșovia.
Din Polonia.
Iartă-mă, voiam doar să-ți aud vocea.
Spune-mi ceva...
Orice...
Prin prezenta, anulez testamentul precedent...
și hotărăsc...
În cazul decesului meu...
Decesului...
Toate bunurile mele
și de asemenea...
de asemenea orice sumă...
de bani...
precum și banii din conturile bancare...
să revină fostei mele soții, Dominique.
Dominique... Se scrie cu q-u-e la sfârșit.
Știu cum se scrie Dominique.
De ce m-ai chemat aici?
Mi-e teamă că biroul ar putea fi supravegheat.
De cine?
Dumnezeu știe!
Voiam să-ți cer ceva.
Te rog...
Să nu fii surprins dacă o să vezi necrologul meu în ziare.
Vreau ca unul să fie semnat de tine.
Bine.
Testamentul e la notarul meu. Aș vrea să fii executorul testamentar.
Aici sunt numerele de telefon.
Vrei s-o aduci din Paris?
- Va veni? - Va veni.
Sunt o grămadă de bani.
- Nu vrei să știi de ce? - Nu.
Vei avea nevoie de un nou pașaport.
Aveți aici certificatul de deces.
Condoleanțele mele.
S-a făcut. Totul e în ordine.
- Știi ce urmează? - Ce?
Ne trebuie ceva să punem în sicriu.
Un cadavru?
Doar nu aveți de gând să...?
Nu...
Păi, o să cumpărăm unul. În ziua de azi poți să cumperi orice.
- Așa crezi? - V-ar deranja un import, șefule? Din Est.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Să mergem!
Nici nu se putea mai bine, șefule.
E imposibil de identificat.
- Ce-a pățit? - I-a fost zdrobit capul.
S-a aplecat prea tare pe fereastra unui tramvai.
Să-l închidem...
- E-n regulă. - Bine. Noapte bună, șefule.
Închid eu.
- M-am speriat. - De ce? Știai că vin.
Nu știu...
Te-ai speriat de ce va urma?
Aici ai pașaportul... Biletul spre Hong Kong...
Adresa ta... Ți-am închiriat o casă cochetă.
Ești hotărât?
Să nu pierzi avionul...
La ora 10 fix sun la poliție.
Vor fi aici într-o jumătate de oră.
La 10:30 tu vei fi departe.
- Simplu, nu-i așa? - Simplu...
- Mikolaj... - Salut!
Mi-am dorit să vii.
Am vrut să fiu sigur.
Și nu voiam să mai fiu nevoit să-ți cer asta.
Karol...
Ai plâns la înmormântarea mea.
De ce?
Pentru că... Pentru că erai mort.
Pot să-ți ating mâna?
Ia loc...
Pot să-mi așez capul aici?
De mult doream să-mi așez capul aici...
- Ai strigat mai tare decât la telefon. - Da.
Nu te uiți la mine?
Karol?
Aș vrea să vorbesc cu Mikolaj. Sunt Dominique.
- Alo? - Sunt Dominique. Unde e Karol?
- A murit... - N-a murit. Aseară...
Ați fost la înmormântarea lui...
N-am fost la înmormântarea lui. Trăiește!
Îmi pare rău...
Trebuie să mă ajutați să-l găsesc.
- Îl iubesc. - Desigur. Rândul 23, cavoul 10675.
Numele cimitirului e Powazkowski.
- Powazkowski... - S-a întors!
- Mă cam îndoiesc. - Nu! Trebuie să închid.
- Dominique Vidal? - Da?
Poliția. Pașaportul, vă rog!
E la recepție.
Sunați la parter!
Alo?
Camera 234... Pașaportul meu, vă rog...
Avem mandat de percheziție.
Pot să mă îmbrac?
Sunt cetățean francez.
Va veni cineva de la consulat.
Aveți dreptul să nu spuneți nimic până când ajunge aici.
Nu am nimic de ascuns.
Aș putea să știu ce doriți de la mine?
Ați început executarea testamentului, nu-i așa?
Da, și?
Fostul dumneavoastră soț era foarte bogat?
Da.
Asta-i tot, mulțumesc.
Din informațiile noastre, soțul dumneavoastră
n-a murit de moarte naturală.
Cum așa?
A fost ajutat.
Avem dovezi că erați în Polonia în ziua când a murit.
Viza e în pașaport.
- Cum explicați? - Nu e mort. Trăiește!
- Cine? - Karol, soțul meu.
Cel care a fost îngropat ieri la 11:30?
Da.
Atunci cine trăiește?
Nimeni...
Bună ziua, doamnă. Sunt Le Gac, de la consulat.
Ce mai e nou?
Nu mai sta la fereastră! O să te vadă cineva...
E gata.
Ce e?
Îmi amintesc cum te-am identificat după exhumare.
Noi te-am identificat, băiete!
Mikolaj a vomitat.
Noroc că nu te-ai mișcat deloc.
Am fi la închisoare. Tu, eu, Mikolaj, șoferul și încă câțiva.
Ți-am făcut și compot de vișine. Îl vrei?
Într-o zi o să gătesc melcii din grădină.
O să fac o mâncare înăbușită.
- Și avocatul? - A venit pe aici. E scump.
A spus...
Ce?
Că vede luminița de la capătul tunelului.